Autoalan monipuoliset mahdollisuudet ovat hyvä ponnahduslauta pidemmällekin työuralle. Opintojen ja varusmiespalveluksen jälkeen moni hakeutuu käytännönläheiselle autoalalle.
Entoni Kiuru, 21, työskentelee autoalalla koripuolen mekaanikkona. Ammattikoulun ja Santahaminassa suoritetun varusmiespalveluksen jälkeen työ auton korien parissa kiinnosti erityisesti siksi, että tehty työ palkitsee heti eli hän näkee kättensä jäljen.
”Tässä työssä jokainen päivä on erilainen. Työpäivä vaihtelee sen mukaan paljonko autoja on korikorjauksessa ja miten laajoja korjauksia tehdään. Jokainen auto on yksilö ja haasteita riittää, mutta samalla se palkitsee, kun onnistuu ja näkee työnsä lopputuloksen”, Entoni Kiuru sanoo.
Työn flow vie mukanaan
Korikorjaamossa Entoni käsittelee muun muassa kolariautoja. Esimerkiksi nokkakolarin jälkeiset korityöt ovat hyvin vaativia ja niihin kuluu aikaa. Työ tehdään useimmiten urakkatyönä. Työyhteisön hyvä ilmapiiri sekä kilpailukykyinen palkkaus ja henkilöstöedut saavat Entonilta kiitosta.
”Työn flow on tuttu tunne eli uppoudun täysillä siihen mitä teen. Työni on tällä hetkellä hyvin fyysistä; on tärinää ja voimaa vaativia tehtäviä. Aion jatkaa autoalan opintoja ehkä noin 5-6 vuoden kuluttua ja kouluttautua työnjohtajaksi. Myös siinä työssä on suuri etu, että tunnen erilaisiin huoltotoimenpiteisiin kuuluvat työt seikkaperäisesti”, Entoni Kiuru pohtii.
Entoni suosittelee autoalaa kaikille autoista ja ongelmanratkaisusta kiinnostuneille. Koripuolella työskennellessä myös kädentaidot pääsevät oikeuksiinsa ja alalla voikin työskennellä niin vauriomekaanikkona kuin automaalarinakin.
![](https://varusmieslehti.fi/wp-content/uploads/2024/06/akl_raskaskalusto_1-kopio-scaled.jpg)
Yrittäjäksi opintojen ohessa
Arttu Peuranen, 22, sai kipinän autoalalle jo varhain. Siskon suosituksesta hän hakeutui Tikkakoskelle varusmiespalvelukseen, sotilaskuljettajan tehtäviin. Opinnot Metropoliassa ajoneuvotekniikan insinööriksi ja työskentely autoalalla opintojen ohella ovat olleet Artulle mielekäs kokonaisuus. Myös varusmiespalvelusta ajatellen autoala tarjoaa erinomaisia urapolkuja nimenomaan kuljetuspuolen käyneille varusmiehille. Autoalalla riittää työpaikkoja ja opituista taidoista on hyötyä uralla etenemisessä.
”Varusmiespalveluksessa ns. autopuoli on puhtaasti kuljetus- tai korjaamotyöskentelyä, jotka molemmat antavat hyvän kimmokkeen myös mahdolliselle työuralle monipuolisella autoalalla. Armeijasta tutun kaverin kanssa työskentelimme opintojen alussa samassa yrityksessä ja päätimme perustaa omat yrityksemme vuonna 2023. Autoalalla työskentely on joustavaa ja olen saanut opinnot kulkemaan mukavasti työn rinnalla. Opiskelu ja työnteko myös täydentävät toisiaan”, Arttu Peuranen sanoo.
Parasta opinnoissa Artun mielestä on se, että saa syventävää ymmärrystä ja hyvää opetusta autoalalle. Autoala on tuntunut Artusta aina omalta ja tiedonjanoa riittää. Hän on oivaltanut autojen toimintaa ja huoltoa opiskelemalla, kuinka suuri ja monipuolinen verkosto alalla työskentelee.
”Autoalalla työskentely on todella kiehtovaa ja työntekoa voi joustavasti yhdistää opintoihin. Näen tulevaisuuteni vahvasti isojen autojen parissa ja erityisesti suunnitteluun keskittyminen kiinnostaa minua. Jatko-opinnot ovat myös suunnitelmissa. Autoala sopii kaikille, sillä asiat eivät ole vaikeita, vaan useimmiten hyvin loogisia, joten kynnys opiskelemaan hakeutumiseen ei ole korkea. Paljon pystyy myös opiskelemaan omalla ajalla ja itsenäisesti. Käytännön tekeminen tukee teoriaopintoja ja oman käden jälki näkyy heti”, Arttu Peuranen summaa.
MITÄ AUTOALA TARJOAA?
- Erilaisia ammatteja ja uramahdollisuuksia mekaanikon tehtävistä myyntiin ja markkinoinnista analytiikkaan.
- Hyväpalkkaista työtä säännöllisillä työajoilla ja monipuolisilla eduilla.
- Töitä autoalalta löytyy myös niille, joille autot eivät ole ennestään intohimon kohde.
- Monipuolisia opintopolkuja ammatillisista oppilaitoksista yliopistotasolle saakka.
- Hyviä jatkokoulutusmahdollisuuksia alan sisällä.
- Autoala uudistuu jatkuvasti. Teknologian kehittyessä
ala sähköistyy ja monipuolistuu vauhdilla.
TEKSTI: RIIKKA HOLLO